Huden er kroppens største organ.
Den beskytter oss, holder oss sammen,
forteller oss hva vi føler.
Reaksjon, observasjon, kommunikasjon. Spørsmål så langt?
Vi gjør dette fordi avdelingsleder Shepherd foreslår at
vi frisker opp på evnen vår til pasientforståelse.
Og det passet bra i morges.
Dessuten, halvparten av dere ble oppdratt av ulver.
"Reaksjon."
REAKSJON
"Ha et uttrykksløst ansikt.
Enten utløst av pasientens utseende eller labresultater,
kan uttrykk for overraskelse, bekymring, vemmelse, osv.,
virke mot sin hensikt.
Vitser.
Ikke vits om pasienter.
Ikke foran dem, ikke engang privat."
-Yang. -Hva om vitsen er veldig morsom?
Det er den ikke. Ikke den heller. Vi fortsetter.
Vi vurderer raskt, og tar ham til radiologi.
Hvis han må legges inn, kan vi bruke pasientheisen?
-Hva med vareheisen? -Er vi klare for dette?
Jeg mener, bordene... Har vi nok?
Vil utstyret være sterkt nok?
De er fem minutter over tiden. Vi må ordne det underveis.
Huden kan være myk og sårbar,
ekstremt følsom.
Lett å ødelegge.
Er det Gary Clark?
Han saksøker for konas død.
-Jeg må vitne. -Shepherd? Hei.
Bare legg salgsprøvene på kontoret mitt.
Jeg er advokaten din.
-Lauren Turner. -Gå. Slapp av. Jeg har dette.
OK. Takk. Dr. Shepherd, Lauren. Følg meg.
"Observasjon."
OK. "Lytt reflekterende.
Gjenta pasientens følelser tilbake til dem.
'Jeg hører du er bekymret for operasjonen.
La meg forklare risikoen."'
"Jeg ser du liker grønnsaker. Etter operasjonen kan du bli en."
"Kommunikasjon.
Ikke bruk sjargong. Bruk språk som pasienten forstår.
-Vær kreativ med metaforer." -Jeg er elendig med metaforer.
-Jeg får aldri til noen. -Hvorfor?
Er du dum som en eske hammere?
Den er god. Du er et fjols, men den var god.
"Vær tydelig. Forklar risiko og mulige utfall,
utelat intet." Spørsmål. Adamson.
-Hvorfor leser du så fort? -Det har seg slik
at vi har en pasient på vei
som vil trenge ekstra forståelse.
Så husk å ta i bruk
R, O, og K, og dere vil...
...være bra for pasienten. OK, nok av det.
Følg meg til akuttmottaket.
Kjapp dere!
Huden er uvesentlig for kirurgen.
Vi skjærer rett gjennom den, går inn,
finner hemmelighetene.
Fikk du beskjeden fra Izzie? Sendte du skilsmissepapirene?
Jeg må finne dem, så sender jeg dem.
-Sendte Izzie deg skilsmissepapirer? -Ja. Og så?
Ingenting. Bare... gratulerer.
Eller... noe. Unnskyld meg.
-Det krever takt og følsomhet. -Hva er problemet?
Hun bryr seg. Det er problemet. Bryr seg om deg.
Nei. Vi er ikke akkurat en greie.
Du burde gjøre det til en greie eller gjøre det slutt.
Alle sammen, husk hva dere har lært.
Bruk det i løpet av dagen. Det blir konsekvenser hvis dere lar være.
Hva er det?
Er det sirkus i byen?
Nei.
Bare elefanten.
Avery, du er av saken. Gå.
Pokker.
Konsekvenser.
Vi trenger større sykehus.
Kommer!
På tre. En, to, gå!
Forsiktig. Der, ja.
Labprøver, hemogram og LFT.
Blodtype.
Gjør det vondt?
Jeg kjenner det ikke engang.
-Problemer med å finne åre her. -Eller noe sted.
Jeg bruker opp alle legene. Sikkert noen døende et sted?
Røntgen.
Nå forstår jeg forståelsestreningen.
-Ingen fedmevitser. -Yang, du er av.
-Jeg sa, ingen fe... -Ha det.
Klar.
Sir, når ble magesmertene verre?
De siste par dagene, tror jeg.
Vanskelig å holde følge. Jeg er en travel fyr.
-Her! -Vi ruller.
-Går det bra, Bobby? -Beklager, og du er?
Jeg er kona hans.
-Ansiktsuttrykk. -Det går bra, kjære.
Melissa bekymrer seg. Hun lager fjell ut av småhumper.
Og jeg er allerede et fjell.
Vanskelig publikum.
Mr Corso, vi må snu deg igjen.
Forsiktig.
Dr. Webber. Se på det.
Åpner dere panseret?
Ansiktsuttrykk.
-Dr. Altman. -Fus!
-Trenger du hjelp i dag? -Jeg er fri.
Er ikke dere på Webbers store pasient?
-Han ble tatt av for vitsing. -Hun også.
-Men ikke for å vitse. -Begge to.
Jeg har en konsultasjon.
-Jamie Anders? Hei. -Hei.
Dr. Torres.
Hva i all verden gjorde du med kneet ditt?
En idiot kjørte meg ned på sykkelen og stakk av.
Kjøre ned og stikke av? Kjipt.
Dette vil nok gjøre litt vondt,
men jeg må komme meg inn der og se hva som foregår.
Sett i gang.
-Nei! Ikke rør! -Beklager. OK?
-Dette suger. -Dette er en kneskål i trøbbel.
-Og jeg skylder 20 dollar. -Hva?
Vennen min sa at med en skade følger noe godt,
jeg sa at hun var sprø, og hun sa, "Legen er garantert fin."
Jeg sa, "Legen er garantert gammel og krokete."
Nå kommer du, og jeg skylder henne 20 dollar.
Nancy Temple, 39, kvalm og svimmel siden hun sto opp.
Og så kastet hun opp. To ganger.
Kelly sa jeg måtte gå til legen.
På skolen må du det hvis du kaster opp.
Lurt, Kelly. La oss høre på.
-Hvordan ser EKG-en ut? -Den kommer nå.
Brystsmerter eller følelsesløshet i armer eller fingre?
Nei. Hvordan det?
Symptomer på hjerteanfall er helt annerledes i kvinner
enn i menn. De overses ofte.
Av og til ligner det mageproblemer.
-Sier du at...? -Du har et hjerteanfall nå.
La oss få på nitrodrypp og tilkalle kat.lab.
Hva med datteren min? Vi er her alene.
Vi flyr til Miami i kveld. Mannen min...
Vi ringer mannen din.
Dr. Yang tar seg av Kelly så lenge.
-Nei! Eller... -Det er pasientforståelsesdag,
-ikke sant, dr. Yang? -Det er ikke en dag.
Ta deg av Kelly, og Avery kontakter deg når vi er klare.
-Mamma! -Vennen min!
-Jeg vil bli med henne. -Jeg vet det.
Jeg også.
Hvor lenge har han hatt den infeksjonen?
Jeg har aldri sett den før. Ikke slik.
-Hva er det? -Vi vet ikke ennå.
Det kan være overflatisk, eller noe
-verre som foregår internt. -Det går bra, vennen.
Ikke vær redd.
-Karev! -Pokker. Jeg trodde det gikk.
La oss ta av sidene.
Vi burde henge "bred last"-skilt på denne tingen.
Vi har en båre her. Kan vi ikke flytte ham over?
-Nei, jeg vil ikke... -Jo, jeg kan.
Nei. La oss flytte deg.
Kom igjen. Det er bare to skritt.
Enten det, eller dere smører meg som en fastkjørt gris.
-Ingen vil ha den jobben. -Han har ikke gått på et år. Bobby!
OK. Forsiktig.
-Jeg trodde ikke jeg kunne gjøre dette! -Herregud, du står!
Vet du hva dette minner meg om?
Bryllupet vårt.
Bimalleolært ankelbrudd. Den var for svak.
-Han kan gå til CT nå. -Han kan ikke.
-Om vi plasserer ham... -Den er for halve vekten.
Ryker den, blir den utilgjengelig
for de andre 50 pasientene.
Hva med dyrehagen? De må ha en CT for neshorn, for eksempel?
Percy, av saken. Ha det.
Det var ingen vits, men et forslag.
-Gå. -Det er en ganske god idé.
-En forferdelig idé. -Vi skåner ham fra
å bli behandlet som et dyr.
Får vi ikke tatt bilde, tar vi labprøver og tester.
Jeg kan stressteste hjertet.
Skulle hatt ham på en tredemølle.
Det skjer ikke.
Det er en advokat som venter på meg, jeg må gå.
Vi skal møtes når resultatene kommer,
før vi går videre, OK?
La oss ta fatt på ham.
Bare et par spørsmål til.
Diabetesen, hadde han den før han ble...
-...immobilisert? -Nei. Siden han la på seg.
Og det er...?
-Hvor lenge har...? -Hvor lenge han har vært slik?
For fem år siden sa firmaet hans opp 300 ansatte.
Han prøvde å finne arbeid i to år. Fant ingen.
Og så sluttet han å prøve.
Det var tøft for ham. Og mat fikk ham til å føle seg bedre, så...
Jeg tror han har hatt smerter en stund.
Han sa det var fordøyelsesbesvær, men jeg kunne ikke overse det.
-Etter nyheten, måtte jeg bare ringe. -Nyheten?
Vi venter en baby. Jeg er gravid.
Hvordan?
Jeg mener... oi! Gratulerer!
Det er... Det er gledelige nyheter.
-Hei. -Hei.
-Vitner du i dag? -Ja. La meg spørre deg.
Teddy og Owen, kan de jobbe sammen?
-Hva mener du? -Jeg var overrasket
over at han ikke hjalp henne med å få jobben. Som om han ville ha henne vekk.
-Sier du det? -Jeg må gå.
Lykke til.
Hei, hva gjør du?
-Bobby Corsos prøver. -Fortsatt på Feit som låvedør?
-Urettferdig. -Mobbing.
-Hvem er det? -Pasientens barn.
Sosialarbeideren svarer ikke.
-Asosialt. -Hvor er Callie?
Hun har mast om en unge.
Cristina?
Hva?
Glem det.
De har ingen sak. Gary Clark sørger.
Gjør meg en tjeneste.
Prøv å ikke kalle henne "mrs Clark" eller "hun."
Dropp pronomener, hold deg til "pasienten."
-Mindre følelsesladd. -OK.
-Så hvorfor er han her? -Unnskyld?
Gary Clark. Han trenger ikke å høre dette.
Han er saksøkeren, han har lov. Ikke la det bry deg.
Jeg er mer redd for at det skal bry ham.
Beklager. Jeg må gå.
Hei. Er møtet med Shepherd på konferanserommet?
Takk.
Kontrakten min kom inn, og
Cristina sa at du la inn et godt ord.
Så... takk.
Klart.
-Hva? -Ingenting.
Hva ser vi på?
Pasienten har en alvorlig infeksjon under magen.
Det er en stor byll. Hunt og jeg må gå inn og debridere,
-fjerne det infiserte fettet. -Kan være farlig.
Bedre enn at han dør av en infeksjon.
-Men det er risikabelt. -Ha Bailey og Webber klare
-i tilfelle. -Hva er risikoen
-for en slik pasient? -Vanskelig å si.
Fem ganger høyere risiko for hjerteanfall, åndedrettssvikt,
-luftveiskomplikasjoner. -Diabetiker,
-fare for ketoacidotisk koma. -Og for lungeembolisme.
Utrolig nok er han underernært, som betyr sen leging,
-nyresvikt... -Nerveskade, infeksjonsfare.
Jeg sier nei. Risikoen er for høy. Det er alt. Sånn er det.
Sender vi ham vekk for å dø?
Vi sender ham til et bariatrisk senter for slike pasienter,
istedenfor å bruke tid og ressurser på noen
som åpenbart ikke bryr seg om seg selv.
Derek, han er meg.
Bare bytt ut alkoholen med mat.
Bryr ikke jeg meg om meg selv?
Han har en sykdom han ikke har kontroll over, han trenger hjelp.
-Beklager. Jeg... -Det var ikke deg der inne.
Og det var ikke om Bobby Corso. Det var om Gary Clark.
Du ser mulige søksmål hvor du pleide å se pasienter.
Det er jobben, Derek. Jobben forandrer prioriteringen.
-Unnskyld meg, Shepherd? -Derek, ikke la den.
Be Sloan om å åpne ham opp.
Ja?
Samtalen vi hadde om Altman, delte du den med noen?
-Jeg... -Delte du den med kona di?
Sa Meredith noe?
Når jeg anbefaler en annen overlege,
er det i fortrolighet. Jeg venter ikke å høre om det
fra en av assistentlegene. Jeg gikk ut i fra det.
Hvordan går dagen din?
-Dr. Grey. -Ja.
Jamie, vi skal åpne kneet ditt og binde alle delene
-av kneskålen sammen igjen. -Skal du gjøre det?
-Ja. -Holder du hånden min
hele tiden?
Best om jeg holder skalpellen.
-Men jeg kan holde hånda di nå. -Greit.
OK.
Har du noen andre spørsmål?
Kommer ikke på noe, men jeg vil ikke håndholdingen til å ende,
så kan vi sitte her litt?
Du er en ramp. Vi ses i operasjonssalen.
Oi. Skulle vi ha latt dere være alene?
-Hva? -Begynner å dampe til der inne.
Gi deg. Jeg er i et fast forhold.
-Det var småprat. -Ja, det var dampende.
-Dampende småprat. -Med håndholding.
Fysisk kontakt er viktig for å oppnå pasientens tillit.
Bailey gjorde pasientforståelse i dag. Lærte dere ingenting?
Så det var ingen flørting på gang. Jeg bare innbilte meg det.
Hun flørtet, og jeg flørtet tilbake, for jeg prøver å gjøre henne trygg.
Å snakke med pasienten slik de snakker til deg,
gjør at de føler seg forstått. Og trygge.
Og... dere er idioter.
Og litt pervo. Herregud.
-Skriv meg ned på 325. -Har den.
-Hva skjer klokken 3.25? -325 er veddemålet.
Vi vedder om hvor mye Bobby Corso veier.
Tjue dollar. Nærmeste uten å gå over, vinner potten. Er du med?
Hvorfor er du ennå på den saken?
Kunstig inseminasjon. Må være det.
-Hva snakker vi om? -Bobby Corso.
Hvordan laget de en baby?
Han har ikke forlatt huset på fem år. Han kom i lastebil.
Hvordan kom han seg til en klinikk?
-Hvordan finner han den? -De kan gjøre det.
-På den vanlige måten. Ikke sant? -Har du sett fyren røre seg?
For han kan ikke det. l det hele tatt.
Kanskje han ikke trenger. Kanskje hun gjør alt.
-Men hvordan? Jeg mener... -Jeg er ferdig.
Gå og kjøp deg iskrem.
Jeg får ikke spise så mye sukker.
-Kjøp deg roastbiff da. -Hun kan sitte.
Nei, hun kan ikke det. Vi snakker om S-E-X.
Jeg er ni, og du stavet nettopp "sex."
-Det er bra. -OK. Hva nå?
La oss si dette er kona.
-Nei! Ikke gjør det. -Og dette er... ham.
-Jeg vil ikke spise den nå. -Hun må være øverst.
Hun kan få høydesyken.
Dere.
-Beklager. -Det er greit. Jeg forstår.
Dere vil finne ut hvordan mannen min og jeg klarte å lage baby.
Det er noe logistikk involvert. Skal jeg fortelle dere?
Men først kan du fortelle meg hvordan du liker det med mannen din.
Eller kjæresten din? Yndlingsstilling?
Eller avvik! La oss snakke om det!
For dere har sikkert alle egne freakshow på gang.
Hvem vil være først?
Nei? Ingen?
OK.
Det er sikkert ikke noe jeg har noe med, uansett.
Fettet under huden din har blitt nekrotisk.
Det har dødd.
Og infeksjonen spiser seg gjennom huden.
Det måtte vel skje.
-Jeg har spist alt annet. -Operasjonen er risikabel.
Du har større sjanse enn vanlig
for en komplikasjon som kan ta livet av deg.
Men uten operasjonen, dør jeg?
Hvor lenge, tror du?
Mr Corso, du vil ha operasjonen.
-Du vil prøve. -Jeg har prøvd.
Alt.
Proteinrikt, karbohydratfattig,
medisiner, piller, hypnose.
Jeg har prøvd alt.
Du har en baby på vei. Tenk på det.
Hva tror du jeg tenker på?
Du...
Du drømmer om å ha et barn.
Du ser deg selv spille ball med ham.
Du ser at hun står på føttene dine,
mens du danser rundt med henne.
Du ser ikke at de henter mat til deg og vasker deg.
Jeg kan ikke ta fire skritt for å gå på do.
Si meg,
hvem fortjener en slik far?
Jeg vil bli borte før ungen kan vite hvem jeg er.
Ikke fortell kona mi om dette.
Bare si at det er for risikabelt.
La meg dra hjem.
-Hei, småen. -Hva skjer?
-Kan vi se moren min nå? -Jeg prøver å finne det ut.
-Blir hun bra igjen? -Helt ærlig?
-Ja. -Jeg vet ikke.
Vet du ingenting?
Jeg hører at du er redd.
Det er skummelt når moren eller faren din er dårlig
-og du føler deg alene. -Hvordan vet du det?
Da jeg var på din alder, var faren min og jeg i en bilulykke,
og han ble skadet og jeg var veldig redd. Så jeg vet det.
Gikk det bra med faren din?
Ja. Det gikk bra.
La oss finne ut om moren din.
Unna vei!
-Hva skjedde? -Ruptur av ventrikkelveggen.
-Rom to er klart, de venter. -Yang, kommer du?
-Ja. Hva med jenta? -Jeg tar henne.
Mamma?
Mamma!
-Trenger du meg? -Hva?
-Du har Avery. Trenger du meg? -Yang, inn eller ut. Kom igjen.
Skal jeg underskrive utskrivningspapirene?
Mrs Corso, jeg beklager det som skjedde i kafeteriaen.
Det er lett å lage vitser om ham.
Du kjente ham ikke før.
Du vet ikke at på innsiden er den samme mannen jeg alltid har kjent.
Som kan få meg til å le til jeg mister pusten.
Han har prøvd å få dere til å le,
men dere er for frastøtt til å smile eller spøke med ham.
Få ham til å føle seg som en person.
Jeg tok ham hit, for jeg trodde dere ville hjelpe ham.
Men dere får ham bare til å føle seg verre.
Så med mindre du vil fortelle hvordan vi får ham ut herfra
og hjem, trenger jeg ikke høre noe fra deg.
Kommer du med gaffeltrucken min?
Vi tenkte vi bare skulle åpne lasterommet og rulle deg ut.
Den er bra.
Rett inn i Puget Sound.
La meg flyte hjem som en lekter.
-Jeg har en god en. -Ja?
Hva kaltes han som var så fet at han ikke kom seg ut av huset?
-Hva? -Død.
Og egoistisk.
Ja.
For du ga kona di en 300 kilos haug å rydde unna.
Den er god.
Jeg beklager at vi har gått på tå rundt deg i hele dag,
og prøvd å ikke slå noen vitser,
men det er du som må gi deg.
Slutt å kalle deg selv feiten.
Du har en kone som elsker deg.
Som har stått ved din side gjennom alt dette.
Du gjorde noe riktig for å fortjene det.
Jeg vet hvordan det er når det skjer så mye dritt
at du bare vil sitte på sofaen og dø.
Men du må se på det som er foran deg.
Du kan ikke bare forlate henne nå. Hun fortjener bedre.
Sjansen er at du dør på det bordet.
Da får du det du ønsker.
Men i det minste vil kona di tro at du prøvde.
Hun vil fortelle barnet at du prøvde.
Gi dem det i det minste.
-Hvordan kom du tilbake? -De sa at de trengte store folk.
Karev, Percy, trekker tilbake magen. Adamson, bli der.
Kepner, der borte.
Hvor vil du ha meg?
Jeg tror det holder.
Det er alt vi trenger.
Skylte du ørene for å fremkalle okulær respons?
-Nei. Var ikke nødvendig. -Hvorfor?
-Pasienten hadde pupillrespons. -Så du så liv i øynene?
-Det var pupillrespons. -Men du erklærte henne død.
-Nei, du misforsto. -Null pupillrespons
er tegn på hjernedød, men du erklærte henne hjernedød.
Jeg erklærte henne aldri hjernedød. Hun hadde minimal hjerneaktivitet.
Beklager, jeg prøvde å forklare...
Så hun var i live til du avsluttet behandling.
-Til du trakk ut pluggen. -Beklager. Jeg forklarer ikke godt nok.
l følge livstestamentet hennes,
var det en grad av hjerneaktivitet
-som jeg dømte... -Du dømte. Du bestemte.
Det var min oppfatning...
-Skal vi gi oss? -Jeg foreslår en pause.
Samle oss, fortsette senere. Høres det greit ut?
Greit.
KONFERANSEROM
Husker du da jeg sa at de ikke har noen sak?
-Ja. -Vennligst, dr. Shepherd,
kan du prøve å ikke gi dem en. Ikke si unnskyld.
OK.
lnfeksjonen er dyp.
-Under alt fettet er det bare... -Mer fett.
-Jeg er ved bukveggen. -Hvordan er fascien?
Ikke så bra. Vil du se på innsiden?
Det er sikkert et vepsebol, men her.
La oss ta en kikk.
Pokker! Vi må gå inn.
-Bailey, Webber, skrubber dere? Raskt? -OK.
Så det er et hull i veggen?
Nettopp, og blodet skal gå fra det ene rommet til det andre,
istedenfor renner det ut gjennom hullet.
Og det kommer seg ikke til hjernen hennes? Har den.
Ja. Eller til lungene hennes.
-Så de skal prøve å sy igjen hullet? -De skal prøve.
Men hjertet må være sterkt, som...
Som nylon. Som skoene dine.
Hjertet til moren din er svakt. Som papir.
Hva skjer om hun dør?
Vi snakker om det hvis det skjer.
Har den. Min.
Hvis moren din dør...
...vil du føle mange ting.
Først vil du føle at
du kunne gjort mer for henne, men...
...det er ikke sant.
Du gjorde alt du kunne.
Du vil ikke føle det, men...
...husk at jeg forteller deg dette:
Du gjorde alt du kunne.
Og det vil gjøre vondt, hver gang du tenker på henne.
Men med tidens løp, vil det gjøre mindre vondt.
Og til slutt...
...vil du huske henne, og...
...det vil bare gjøre litt vondt.
Jeg er ikke her i morgen når de lar deg dra,
så hvis det gjør vondt før kontrollen, ring meg.
OK? Og hvis det siver ut grønn gugge, ring meg.
Kan jeg ringe hvis det er sent på kvelden og jeg er full,
og jeg kommer over en gammel John Hughes-film?
Oi.
-Jeg... -Her.
Jeg tror ikke...
-Bare... -Hva?
...bruk det...
...hvis du vil.
Nå, kom deg ut.
Jeg er dopet.
OK.
Trekk den lenger tilbake. Jeg ser ikke.
-Slik? Er det bra? -Nei! Mer!
Jeg tror jeg fant synderen. Divertikulitt.
Perforert tykktarm. Helt infisert.
-Hvor lenge? -For lenge.
Byllen tar livet av ham om vi ikke får orden på den.
-OK, hold det sammen. -Opp med farten, folkens.
Kom igjen.
Mer.
Pakk det inn.
Hei. Hvordan går vitneforklaringen?
-Kan ikke si det. -Hvorfor?
Hvorfor sa du det til Hunt?
-Jeg gjorde ikke det. -Han sa at du visste det.
Nei. Jeg sa ingenting. Jeg så på ham...
Du så på ham. Når du er sint, sier ansiktet ditt alt.
En ansatt stoler ikke på meg.
Skal jeg ha kontroll på ansiktet?
-Ja. Kontroll på ansiktet. -Ikke si ting
jeg ikke skal vite. Ha kontroll på det!
Da kan jeg ikke si noe.
Skjule 80 prosent av dagen min, det vil jeg ikke.
Ikke jeg heller. Beklager.
Jeg vet det. Det er bare...
-Men jeg må si det til Cristina. -Pokker! Hva snakker vi om?
Owen løy til henne.
Og han må ha gjort det, for han vil ha Teddy.
-Uvesentlig! -Ikke for deg.
Cristina er bestevennen min. Du er avdelingsleder,
men hun er fortsatt den samme.
Skal jeg stå og se på at hun såres? Hva skal jeg gjøre?
Shepherd, de er klare.
Ingenting. Ikke gjør noe.
Hvor er den lille jenta?
Barnevernet kom. Vi la henne i et pasientrom.
Faren hennes er her innen hun våkner.
Bra. Du var flink med henne.
Takk.
Så når døde moren din?
-Hun gjorde ikke det. -Faren din da?
Beklager hvis det er for personlig.
Det virket bare slik fra hvordan du snakket med henne.
Det har vært en lang dag. Tenkte du ville snakke om det.
Veldig innsiktsfullt av deg.
Du er en veldig,
veldig følsom mann.
La meg fortelle deg hva du så i dag.
Jeg lyttet reflektivt til pasientens bekymringer.
Jeg snakket til henne på et språk hun kunne forstå.
Jeg uttrykte tydelig mulige komplikasjoner og resultater.
Det var alt du så i dag.
Jeg som gjorde pasientforståelse. Så gå og vær noen andres vaskeklut.
Hei, hva gjør du i kveld? Skal vi drikke? Vi burde det.
Eller kanskje ikke, for da snakker jeg.
Og jeg får ikke snakke eller ha ansiktsuttrykk.
Kan du gå vekk, er du snill? Bare gå. Gå vekk!
Hva er det? Cristina, hva er galt?
Owen. Kan du hente Owen?
Og beskriv hva du så i bildene til mrs Clark.
Pasienten led av akutt blødning
-i venstre tinningslapp. -Basert på skanninger og EEG,
anbefalte du at behandling ble avsluttet.
l følge de...
-Ja. -Hvor lang tid tok det?
Fra da du så på bildene til du bestemte å avslutte livet hennes,
-hvor lang tid? -Vi snakket med pasientens familie,
-dannet en etikk-komité. -Jeg snakker om din vurdering.
Hvor lang tid tok det før du anbefalte at hun skulle dø?
-Under et minutt. -Under et minutt.
Etter min faglige vurdering, var det eneste alternativ.
Trettito år.
Jeg tror vi har alt vi trenger.
Alison og jeg var gift i 32 år.
Jeg elsket henne i mer enn halve livet.
Og du bestemte at hun skulle dø på under et minutt?
Mr Clark,
-jeg beklager... -Jeg bønnfalt deg.
Og du sa bare at du beklaget.
Du snakket bare om juridisk det ene og andre.
-Dette har ingen hensikt. -Gary...
Jeg bønnfalt deg!
Du underskrev dødsdommen hennes! Du møtte ikke engang opp!
Du er en feiging, dr. Shepherd! En feiging og en morder!
Kom igjen.
Bli med meg.
-Dr. Shepherd, kan jeg få et ord? -Hva?
Ingenting. Jeg holder deg bare her til mr Clark har gått.
Du er en snill mann. Jeg beundrer det.
Men han sørger, og de har ingen sak.
Han fikk si det han trengte.
Og det snilleste du kan si til ham er ingenting.
Du kan ikke hjelpe ham, og du hjelper ikke sykehuset.
Det er over.
Jeg vet at du vil gjøre mer, men det er over.
En fornøyelse å jobbe med deg.
-Så du sa det til henne. -Jeg sa ingenting til henne.
Hva? Hva er det?
Hva skjedde?
Jeg savner pappa.
Bobby, du overlevde operasjonen, men du er ikke utenfor fare.
Vi må følge nøye med deg for tegn på infeksjoner,
og du må gjøre noen alvorlige livsstilsendringer.
Jeg vet det. Jeg må gå ned i vekt.
Du har ikke noe valg, hvis du vil overleve.
Vel, da har jeg ikke noe valg.
Ikke sant?
Hvordan gikk det?
Derek, du kan snakke til meg.
Jeg vil ikke tenke på hva jeg kan si
og hvem jeg kan si det til.
Jeg kan ikke gjøre det mer i dag.
Jeg elsker deg. Du vet det?
Jeg elsker deg også.
SØKNAD OM OPPLØSNlNG AV EKTESKAP
Uansett hvor tykkhudet vi prøver å være...
-Fant du ut Bobby Corsos vekt? -307.
Så hvem vant veddemålet?
-Bailey. -Bailey?
Var hun med og veddet? Etter alt det.
Tuller du? Herregud, hykleriet!
...det er millioner av elektrifiserte nerveender der.
-Skal du hjem? -Ja.
Skal vi gå sammen?
Åpne og utsatte...
...og altfor følsomme.
Hei! Vi scoret! Kusinen min sa vi kan bruke deres timeshare.
Så Fiji. Vi kan enten dra i slutten av måneden
eller vi kan spare opp tre uker, bytte på timeplanen vår
og dra neste måned.
Vi kan prøve å ikke føle smerte...
Hva er det?
Nummeret til ei søt jente. Og jeg får det ikke av.
Og jeg skal ikke bruke det, jeg vil ikke bruke det.
Men jeg kan ikke la være å lure på om kanskje hun vil ha en baby en dag.
Jeg elsker deg.
Alt ved deg.
Men det er denne ene tingen jeg trenger.
Jeg kan ikke forandre det, kan ikke be deg om det,
-vil ikke at du skal forandre deg... -Jeg kan ikke være den
som hindrer deg i å ha barn.
Jeg elsker deg også.
-Og vi kan fortsette. -Men jeg vet ikke hvor vi er på vei.
Kom hit.
Av og til er det bare uunngåelig.
Gud, hva skal vi gjøre?
Vel, jeg skal samle sakene mine.
Og hva? Vi bare...
Vi ses på jobb.
Jeg beklager!
Jeg elsker deg.
Jeg også.
Av og til, er det det eneste som er igjen.
-Takk. Dette var en god idé. -Ikke snakk.
-Du traff med hælen. -Ikke snakk.
Bare å føle.